LOŠI RAT
Bilo je mnogo različitih motiva zašto je vođen Prvi svjetski rat.
Od 1871. godine Njemačka se pojavila kao velesila
poremetivši dugo uspostavljenu shemu ravnoteže snaga u Europi.
Uspostavljene velike sile, Britanija, Francuska i Rusija
udružili su se 1914. kako bi uništili ovog novog rivala.
Dana 28. lipnja 1914. god.
Gavrilo Princip, bosanski Srbin i propali student
ubio nadvojvodu Franju Ferdinanda,
nasljednik austrougarskog prijestolja.
Austro-Ugarska je potpisala obrambeni pakt s Njemačkom,
što je Njemačka 1909. ponovno potvrdila proglasivši da
Njemačka je bila dužna stati uz Austro-Ugarsku,
čak i da je započeo rat.
Austrija je objavila rat Srbiji, čime je započeo Prvi svjetski rat.
Kroz cijeli rat,
Njemačka je željela mir i nije imala ništa za dobiti u sukobu.
Čak i ako je Njemačka bila na dobrom putu da dobije rat u prosincu 1916.
Kaiser Wilhelm ponudio je pregovore o miru sa silama Antante.
Do prosinca 1916. Njemačka je imala jasnu prednost.
Francuska je pretrpjela užasne gubitke.
Rusija se suočila s unutarnjim boljševičkim ustankom
i revolucionarni kaos te je morala povući svoje trupe.
Britanija je bila pod blokadom podmornica
a niti jedan pedalj Njemačke nije bio okupiran.
Njemačka je i dalje nudila velikodušne mirovne uvjete.
Kaiser Wilhelm je bio spreman jednostavno prekinuti rat
i vratiti se kako su stvari bile prije.
Tada su cionistički Židovi Chaim Weizmann i Nahum Sokolow
prišao Britancima s prljavim poslom.
Ponudili su korištenje svog globalnog utjecaja
uvesti SAD u rat na strani Britanije,
dok su iznutra potkopavali i uništavali Njemačku.
U zamjenu za ulazak u SAD,
Britanci bi ukrali Palestinu od Otomanske Turske,
koja je bila saveznik Njemačke, a zatim dopustiti Židovima da se tamo nasele.
Dogovor je nazvan Balfourova deklaracija
i predana je barunu Walteru Rotschildu.
Židovi u Londonu tada su poslali poruke Louisu Brandeisu,
jedan od židovskih članova Vrhovnog suda,
upućujući ga da izvrši pritisak na predsjednika Wilsona da se pridruži ratu.
Drugi cionistički moćnici poput Bernarda Barucha,
Paul Warburg i Jacob Schiff također su vršili pritisak na Ameriku da se pridruži.
Britanska vlada se složila
da će podržati židovsku domovinu u Palestini
u zamjenu za moćni židovski lobi u Americi
pridobiti SAD da se pridruži saveznicima.
Britanski zrakoplovi bacali su letke iznad Njemačke tiskane na jidišu,
Balfourove letke za pridobijanje židovske podrške u Njemačkoj,
obećavajući Židovima domovinu u Palestini nakon što dobiju rat.
I evo je, Balfourova deklaracija.
Što osjećate kada to vidite ovdje?
Iskreno osjećam da je to jedan od najneobičnijih trenutaka
u povijesti židovskog naroda.
(?) Trebalo je 3000 godina da se dođe do ovoga.
I onda, kažete, kako se to čudo dogodilo?
To je najnevjerojatniji komad oportunizma.
Mislim, ako mislite da ste imali osiromašenog potencijalnog znanstvenika,
Chaim Weizmann, koji je nekako stigao u Englesku,
upoznaje nekoliko ljudi (?) moje obitelji,
zavodi ih, ima tako veliki šarm i uvjerenje,
dolazi do Balfoura i...
nevjerojatno nagovara Balfoura,
i Lord George premijer,
i većina ministara,
da je ta ideja nacionalnog doma za Židove
treba dopustiti da se održi.
Nakon što je dogovor sklopljen, mediji u židovskom vlasništvu
odmah pokrenuo tonu antinjemačke propagande
prikazujući Nijemce kao barbarske hune.
To je učinjeno kako bi se dobila podrška javnosti za američku intervenciju u ratu,
dok su cionisti i židovski marksisti Njemačke
počeo destabilizirati Njemačku iznutra
kroz nekoliko štrajkova unutar tvornica industrije oružja,
što je oslabilo njemačke ratne napore.
Da Amerika ne bi bila uvučena u rat,
bilo bi zaustavljeno upravo tu i tada
i milijuni europskih života bili bi spašeni.
Američki ulazak u rat tada je izvršen kako je obećano.
Lord Balfour je uvjeravao cioniste da Britanija
će ispuniti svoj dio dogovora nakon što rat završi,
otimanje i otimanje Palestine od Turaka Osmanlija.
Prije nego što se više europske krvi prolije na europskom tlu,
i Njemačka i Austro-Ugarska ponovno su zatražile mirno rješenje.
Wilson je bio prisiljen priznati da Njemačka i Austro-Ugarska
je doista izrazio opće mirovne prijedloge,
ali on ih je ležerno sve odbacio.
Laganje o tome kako će poslijeratni mir biti lijep,
Wilson je uspio prevariti toliko ratom umornih Nijemaca
u bezuvjetnu predaju i razoružanje
U studenom iste godine 1918.
Komunisti i cionisti unutar Njemačke zabili su nož u leđa svojim sunarodnjacima.
Marksistički sindikalni vođe naredili su tvorničke štrajkove,
što je njemačke trupe lišilo vitalnih zaliha.
Njemački moral i industrijska proizvodnja brzo su pali.
Njemačka je položila oružje i željela počasni mir.
Poslije rata, veleizdajnička izdaja 1918. postala je poznata kao
"ubod u leđa".
Njemačka je jednostavno iznutra izdana od strane cionista i komunista,
i posljedično, svi su bili povezani kao neprijatelji,
jer su željeli vidjeti propast Njemačke.
U Izraelu se danas naveliko slavi Balfour Day, 2. studenoga.
Palestinski Arapi obilježavaju ga kao dan žalosti.
UGOVOR IZ VERSAILLESA
U siječnju 1919. pobjednici su se sastali na Pariškoj mirovnoj konferenciji
financijski slomiti Njemačku
i odrediti nove granice poraženog naroda.
Njemačka nije ni pozvana
i ne bi imao nikakav utjecaj na konačne odluke,
kao što su globalisti raskomadali Njemačku.
Konferencija je također stvorila osnovu za buduću svjetsku vladu,
Liga naroda.
Cionistička delegacija koja je bila prisutna,
koji su uveli Ameriku u rat,
također se pobrinuo da bivša arapska područja Osmanskog Carstva
bili odvojeni od turske vlasti i razbijeni u male države,
kako bi Palestina mogla postati britanski protektorat.
Židovi su tada polagali pravo na dio Palestine
jamči Liga naroda,
točno onako kako je Herzl predvidio 1887.
Izvan Pariške mirovne konferencije,
došao je brutalni i ozloglašeni Versajski ugovor 20. lipnja 1919.
i Ugovor iz San Germaina, 20. rujna iste godine.
Čak i liberalni povjesničari danas prepoznaju zlo Ugovora.
Njemačka koja nije željela nikakav rat, koja je pokušavala izbjeći rat
i koji je nudio mir u brojnim prilikama
tijekom cijelog rata, sada je bio potpuno razoružan.
Njemačka je bila prisiljena platiti veliku ratnu odštetu
u obliku novca i prirodnih resursa.
Potresna isplata duga, 100 milijardi maraka,
jednako jednom bilijunu dolara u modernoj valuti,
razorio njemačko gospodarstvo
i ubrzo prouzročio hiperinflacijski monetarni kolaps.
Ukupan iznos ratne odštete koji se traži od Njemačke
bile oko 226 milijardi maraka.
Cilj je bio financijski slomiti Njemačku.
John Maynard Keynes predvidio je da će ove oštre reparacije
dovelo bi do financijskog kolapsa Njemačke.
Njemačke oružane snage bile su ograničene na 100.000 ljudi
namijenjen isključivo policijskim dužnostima unutar zemlje
a novačenje je bilo zabranjeno.
Oduzete su joj sve njemačke kolonije.
Isto se dogodilo s nizom njemačkih područja u Europi.
Njemačka se ukupno morala odreći 13% svoje zemlje.
Nekoliko milijuna Nijemaca završilo je nasukano izvan Njemačkog Carstva
a milijuni su nasilno protjerani iz svojih domova.
Njemačka je također izgubila velike dijelove svoje industrije
kada je nestala ključna imovina željezne rude i ugljena.
Industrijsko njemačko Porajnje će biti okupirano od strane francuskih trupa na 15 godina.
Versajski ugovor bio je razoran mirovni ugovor za Njemačku,
ali sporazum je imao i ozbiljne ekonomske posljedice,
ne samo za Njemačku, već i za Europu i svijet,
budući da je Njemačka bila tako važna cigla u svjetskoj ekonomiji.
Ugovor je sadržavao 440 klauzula.
Njih 414 bilo je posebno posvećeno kažnjavanju Njemačke
za rat u kojem je nacija bila potpuno nevina.
U Timesu, 1919. Winston Churchill izrazio je krajnji cilj ugovora.
"Treba li Njemačka ponovno poslovati u sljedećih 50 godina,
vodili smo ovaj rat (Prvi svjetski rat) uzalud." - Winston Churchill
WEIMARSKE REPUBLIKE
Opkoljavanje i neviđena blokada glađu
pobio gotovo milijun njemačke djece, žena, staraca
i najkrhkiji dio društva.
Saveznici su sada imali samo jednu čvrstu namjeru:
produžiti moć Versaillesa i uništiti Njemačku zauvijek.
Njemačka je sada bila potpuno razoružana i bila je oštećena sa svih strana,
i nije se imala načina obraniti.
Jesu li je susjedi u svakom trenutku mogli odlučiti napasti.
Zbog enormnih troškova popravaka koji se plaćaju u zlatu,
više nije bilo podloge za Marka.
To je dovelo do inflacije, koja je potpuno izbrisala svu njemačku štednju.
Njemačka se od 1922. do 1923. suočila s najstrašnijom hiperinflacijom
svijet ikada vidio i njemačka marka postala bezvrijedna.
Nezaposlenost, glad i beznadna budućnost
označio Weimarsku republiku njemačkom narodu.
Stope samoubojstava bile su visoke, nezaposlenost premašila 30 posto
dok su očajni Nijemci počinili samoubojstvo.
Natalitet je bio izuzetno nizak.
Anarhija i kaos su se osjećali u zraku.
Nije bilo ništa od razoružanog, poniženog i gladnog njemačkog naroda
mogli učiniti oko toga, jer su komunisti čak zauzeli dijelove mnogih gradova.
Godine 1929. Federalne rezerve uzrokovale su Veliku depresiju.
Istraživač Boris Borisov i njegov članak pod naslovom "Američka glad"
procijenio je žrtve financijske krize u SAD-u na preko 7 milijuna ljudi.
Globalističke sile sada su uspjele orkestrirati još jednu glad
koji je ubio milijune bijelih Europljana kao prije u Rusiji.
Ben Bernanke je o Velikoj depresiji rekao:
"Uspjeli smo."
Pod mi, Bernanke je, naravno, mislio na židovske vođe
Sustava saveznih rezervi.
Povratak u Njemačku, učinci projektiranog pada burze
bio još gori nego u bilo kojoj drugoj zemlji,
dok je životna ušteđevina ljudi bila izbrisana,
dok su se cijene udvostručavale svaka dva dana tijekom 20 uzastopnih mjeseci.
Godine 1922. inflacija je mahnito izmicala kontroli.
Ljudi bi ujutro dobili plaću i imali pun kufer novčanica
(?) i morali bi trčati u trgovine,
jer u vremenu između isplate Anton Gill – Autor
i vrijeme kada su kupovali svoju robu, svoju hranu, Ples između plamena: Berlin između ratova
cijene bi porasle.
Berlin je bio u stanju totalnog, totalnog kaosa.
Stotine tisuća razvlaštenih gladuju na ulicama.
U isto vrijeme, imali ste vrlo bogate ljude.
S jedne strane, siromašni jedu juhu od repe.
Mesnice koje prodaju vrane, vjeverice, čak i štakore.
A s druge strane, ljudi koji su to mogli priuštiti,
jedući najraskošnije obroke kao da nikada nisu zastali zbog razmišljanja.
Nijemci su morali platiti 2 do 20 milijardi maraka za jednu poštansku marku.
Vruca kruha koštala je 2 milijarde maraka.
Funta maslaca koštala je 2 trilijuna maraka.
Njemačka srednja klasa bila je najgore pogođena
i vidjeli kako im se sva ušteđevina i poslovi uništavaju.
Izgladnjele obitelji i djeca prosili su na ulicama.
Mnogi su Nijemci svoj obezvrijeđeni novac nazivali
"Jude fetzen", židovski konfeti,
jer dok su Nijemci gladovali,
Židovi su živjeli svoj zlatni luksuzni život u Republici.
Njemačka je potpuno bankrotirala krajem 1929.
Židovski statističar Alfred Marcos
procijenio je prosječni židovski prihod za 1930
kao trostruki prosječni dohodak ostatka stanovništva.
Industrije su, kao u Ruhru, sve bankrotirale
a radnici su svi milijunski otpušteni.
U siječnju 1933. više od 6 milijuna Nijemaca bilo je nezaposleno.
Iako Židovi čine manje od 1% njemačkog stanovništva,
politički utjecaj Židova u Weimarskoj Republici
bila u velikoj mjeri nesrazmjerna njihovom broju u populaciji.
Uspjeli su kontrolirati preko 50% medija i tiska,
i 70% svih sudaca, 57% trgovine metalima,
22% žitarice, a 39% trgovine tekstilom.
Njemačko bankarstvo i financije bili su pod potpunom kontrolom Židova.
Posebno su bili vidljivi u privatnom bankarstvu u Berlinu,
koja je 1923. imala 150 privatnih židovskih banaka,
za razliku od samo 11 privatnih nežidovskih banaka.
4 od 6 članova kontrolnog odbora direktora Reichstaga bili su Židovi,
uključujući Jacoba Goldschmidta i Rudolfa Havensteina.
Kako bi bilo tko kontrolirao umove ljudi,
treba kontrolirati tisak i medije.
Židovska dominacija tiskom i javnošću
započeo s novinskom agencijom Reuters 1865.
Osnovao ga je Židov Paul Reuter, rođen kao Israel Beer Josaphat 1865.
Reuters Telegram Company
bila je prva velika novinska organizacija na svijetu.
Gotovo sve glavne novinske kuće u svijetu danas
pretplaćuje se na Reutersove usluge,
koja djeluje u preko 200 gradova u 94 zemlje na oko 20 jezika.
Washington Post je bio pod kontrolom
cionistički predsjednik Federalnih rezervi Eugene Meyer.
Godine 1940. Meyer će otpustiti pacifističkog urednika Washington Posta
jer je odbio podržati sudjelovanje SAD-a u Drugom svjetskom ratu.
Post će kasnije biti predan Meyerovoj kćeri,
pokojna Katharine Mayer Grayham.
Godine 1896. Adolph Ochs kupio je New York Times
i osnovao New York Times Company.
Obitelj Ochs Sulzberger, jedna od novinskih dinastija Sjedinjenih Država,
od tada posjeduje New York Times.
Već 117 godina najutjecajniji američki izvor vijesti
je u rukama iste obitelji.
Godine 1926. Židov David Sarnoff osnovao je NBC,
prva velika mreža emitiranja u SAD-u.
Godine 1928. 27-godišnji židovski biznismen William S. Paley
osigurao većinsko vlasništvo nad CBS Radio Networkom.
Paley je proširio CBS u nacionalnu elektranu sa 114 pridruženih postaja.
Vrlo je važno zapamtiti da četiri najjača medijska izvora,
Washington Post, New York Times, NBC i CBS,
sada su sve bile pod potpunim židovskim vlasništvom i kontrolom.
Jewish Daily Bulletin, 27. srpnja 1935., rekao je:
“Postoji samo jedna moć koja se stvarno računa. Moć političkog pritiska.
Mi, Židovi, najmoćniji smo ljudi na Zemlji,
jer mi imamo tu moć i znamo kako je primijeniti."
Dvije najveće njemačke novine prije 1933. također su bile u židovskim rukama.
Leopold Ullstein, August Scherl i Rudolf Mosse,
ti su Židovi imali praktički monopol nad njemačkim tiskom.
Njihovo glavno izdanje bio je Berliner Tageblatt.
Urednik ovog lista bio je Theodore Wolf, Židov,
koji je također vidno sudjelovao u politici.
Svi uvodnici, sva politika, sve misli
i svaku pojedinu sferu velikog utjecaja
sada je pao pod židovsku kontrolu.
Od 29 legitimnih kazališta u Berlinu, 23 su imala Židove redatelje.
Godine 1931. od 144 filmska scenarija snimljena su filmovi,
119 su napisali Židovi, a 77 proizveli Židovi.
1866: Neuspješan pokušaj atentata na njemačkog kancelara Bismarcka.
1874: Drugi neuspjeli pokušaj atentata na Bismarcka.
1878: (svibanj) Izvršen je neuspješan pokušaj atentata na njemačkog kajzera Wilhelma.
1881: Ruski car je ubijen nakon što su prethodna četiri pokušaja bila neuspješna.
1893.: Ubijen gradonačelnik Moskve. 1884: Crveni ubijaju 8 policajaca u Chicagu.
1894.: Ubijen je premijer Francuske. 1897.: Ubijen premijer Španjolske.
1900: Kralj Italije je ubijen. 1901.: Ubijen američki predsjednik William McKinley.
1905: Neuspješni pokušaj atentata na španjolskog kralja i kraljicu.
1905: Veliki knez Rusije je ubijen.
1908: Kralj i prijestolonasljednik Portugala su ubijeni.
1911.: Ubijen premijer Rusije.
1918: Ruski car i cijela njegova obitelj su ubijeni.
1919: Crveni bombardiraju Wall Street u New Yorku; Ubijeno 38 ljudi.
1919: Privatni dom američkog državnog odvjetnika A. Mitchella Palmera je bombardiran.
1922: Izvršen je neuspješan atentat na predsjednika Francuske.
1932: Paket bombe uništio je dom američkog suca Webstera Thayera, ranivši njegovu ženu.
1933: Gradonačelnik Chicaga je ubijen.
1918-1933: Sovjetski Savez na čelu s bivšim uličnim radikalima: Lenjin, Trocki,
Staljin i ostali, ubojstva, mučenja i zatvaranja na desetke milijuna nevinih ljudi.
“Svjetska revolucija koju ćemo doživjeti bit će isključivo naša stvar i počivat će
u našim rukama. Ova će revolucija učvrstiti židovsku dominaciju nad svim drugim ljudima."
"Kada pitate što su Nijemci učinili Židovima,
uvijek morate pitati što su Židovi učinili Nijemcima.
Godine 1918. Lenjin i Trocki osnovali su Komunističku internacionalu,
također poznat kao Kominterna, u Moskvi, Rusija.
U danima nakon boljševičke revolucije u Rusiji,
Trocki je promovirao ideju permanentne revolucije,
što je značilo da je Sovjetski Savez morao politički provocirati druge nacije
diljem svijeta kako bi pokrenuli vlastite boljševičke revolucije.
Kominterna je otvoreno izjavila da joj je namjera da se bori
za stvaranje međunarodne sovjetske republike,
tj. komunistička svjetska vlada.
Partije pridružene Kominterni formirane su u Francuskoj, Italiji, Kini,
Njemačka, Španjolska, Belgija, SAD i druge nacije.
Ideologija komunizma proširila se Europom poput otrova.
Autor, Ernest Elmhurst, objasnio je 1938
„Socijalizam, komunizam i boljševizam u stvarnosti su samo karike u planu
judaizma koji obuhvaća svijet, s njegovom konačnom svrhom
prisiljavanja cijelog svijeta pod židovsku dominaciju..."
Nakon ruske revolucije 1917.
revolucionarni židovski komunistički vođe Karl Liebknecht i Rosa Luxemburg
vodio je skupinu židovskih komunista Kurt Eisner, Paul Levi,
Franz Mehring, Wilhelm Pieck, Richard Muller,
Emil Barth, Gustav Landauer, Eugen Levine i Emil Eichhorn
pokušati nasilnu i krvavu komunističku revoluciju i u Njemačkoj.
Judeo-boljševički banditi su uzalud pokušavali
prevariti njemačke radnike da dopuste crvenima da rade ono što su radili u Rusiji
i porobiti cijeli narod pod komunističkom vlašću.
Herojski su ih zaustavili 1919. godine veterani njemačkog Freikorpsa.
Paravojne jedinice Freikorps, sastavljene od domoljubnih veterana
vratio se iz rovova, krenuo da očisti Berlin od crvene prljavštine.
Židov Bela Kun potaknuo je židovsku revoluciju
a vodstvo Mađarske preuzeo je u ožujku 1919. godine.
Nakon mjeseci crvenog terora i pokolja kršćana,
Mađari su uspjeli uzvratiti.
Mađarski kontraadmiral, Miklos Horthy,
osnovao nacionalnu vojsku za borbu protiv boljševika.
Uz podršku rumunjske vojske,
Horthy je uspio vratiti zemlju 1. kolovoza 1919. godine.
U Italiji su komunisti predvođeni Židovima počinili masovna ubojstva u Cerani(?),
Modena, Bologna, Teatro (?), Yana (?) i Milano,
ali su ih porazile Mussolinijeve fašističke snage.
Fašizam je bio pokret za spas Europe od komunizma.
Danas, zahvaljujući našim globalističkim medijima,
skoro svi misle da je fašizam bio nešto užasno.
Fašizam je, ukratko, branitelj nacije, njene kulture i naroda.
Pod fašizmom, vlada igra ključnu ulogu u praćenju filma,
kazalište, umjetnost, književnost, glazba, obrazovanje itd.,
kako bi se održao visok moralni standard,
održavati stvari čistima i poštenima,
promicati snažan osjećaj patriotizma i časti,
i spriječiti širenje dekadencije, koja kvari društvo iznutra.
Čak je i Winston Churchill mislio da je fašizam
"pokazao nužni protuotrov komunističkom otrovu".
O Mussoliniju je rekao: "Rimski genij... najveći zakonodavac među ljudima."
Govoreći u Rimu 20. siječnja 1927., Winston Churchill je rekao:
Da sam bio Talijan, siguran sam da sam trebao biti
svim srcem uz tebe od starta do kraja...
...Italija je pokazala da postoji način borbe protiv subverzivnih snaga
koji može okupiti narodne mase, ispravno vođene,
cijeniti i željeti braniti čast i stabilnost civiliziranog društva...
...Od sada, niti jedna velika nacija neće biti uskraćena
s ultimativnim sredstvom zaštite
protiv kancerogenog rasta boljševizma."
12 godina kasnije, Winston Churchill će se složiti
svoju zemlju i narod s boljševizmom.
Oswald Mosley bio je fašistički vođa Britanije
a pokušao je spasiti i svoju zemlju, ali nikada nije uspio dobiti dovoljno moći.
Corneliu Codreanu je rekao: "Fašizam znači, prije svega,
braneći svoju naciju od opasnosti koje joj prijete.
To znači uništenje ovih opasnosti
i otvaranje slobodnog puta u život i slavu za vaš narod."
Židovski boljševici pokušali su zauzeti Španjolsku 1936.
što je dovelo do krvavog Španjolskog građanskog rata.
Židovi su pokrenuli orgije masovnih ubojstava, silovanja i uništavanja.
Židov Leiba Lazarevič Feldbin, sovjetski oficir Crvene armije,
bio je šef sovjetske sigurnosti u Španjolskom građanskom ratu.
Više od 20 000 crkava diljem Španjolske je uništeno,
Ubijena su 6832 španjolska svećenika, 3000 redovnika, 300 redovnica i 13 biskupa.
Oko 4000 laika također je ubijeno jer su pomagali ili skrivali časne sestre ili svećenike.
Feldbin je bio jedan od idejnih tvoraca masakra.
Godine 1939. pobožni rimokatolički general Francisco Franco
pojačao i stvorio jedinstvenu nacionalističku skupinu
i uspio spasiti Španjolsku od komunističkog preuzimanja vlasti.
Franco je imao potporu Antonija Salazara u Portugalu,
Benito Mussolini u Italiji,
i Adolf Hitler u Njemačkoj.
8. veljače 1920. sir Winston Churchill izražava uzbunu
nad razvojem događaja u svijetu u intervjuu objavljenom u
The Sunday Illustrated Herald (London):
„Od dana Adama (Spartaka) Weishaupta do onih Karla Marxa
do onih Trockog, Bele Kuna, Rose Luxemburg i Emme Goldman.
Ova svjetska zavjera za rušenje civilizacije
i za rekonstrukciju društva na temelju zaustavljenog razvoja,
zavidne zlonamjernosti i nemoguće jednakosti, stalno raste."
Ideološka i kulturna subverzija je suptilna, postupna i
uporno unutarnje podrivanje vrijednosti druge skupine,
snage i način života s ciljem da ih učini ranjivima.
To je strategija koju su koristili komunisti
kada su se infiltrirali i preuzeli društva iznutra,
počevši od Njemačke.
Četiri faze subverzije su:
Demoralizacija, destabilizacija, kriza i normalizacija.
Kad su Sovjeti upotrijebili izraz ideološka subverzija,
što misle pod tim?
Ideološka subverzija je proces koji je legitiman, otvoren i otvoren. Jurij Aleksandrovič Bezmenov (aka "Tomas Schuman")
Možete vidjeti svojim očima.
Sve što trebate učiniti, sve što američki masovni mediji moraju učiniti je
da im odčepe banane iz ušiju, otvore oči i mogu to vidjeti.
Samo oko 15% vremena, novca i radne snage troši se na špijunažu kao takvu.
Ostalih 85% je spor proces,
koje nazivamo ili ideološkom subverzijom ili aktivnim mjerama.
"Aktivnye meroprijatija" na jeziku KGB-a ili psihološki rat.
Ono što u osnovi znači jest promijeniti percepciju stvarnosti
svakog Amerikanca do te mjere da,
usprkos obilju informacija,
nitko nije u stanju doći do razumnih zaključaka
u interesu obrane sebe, svoje obitelji,
svoju zajednicu i svoju zemlju.
To je sjajan proces ispiranja mozga,
koja ide vrlo sporo i podijeljena je u četiri osnovne faze.
Prvi je demoralizacija.
Za demoralizaciju jedne nacije potrebno je od 15 do 20 godina.
Zašto toliko godina? Budući da je ovo minimalni broj godina,
što zahtijeva školovanje jedne generacije učenika
u zemlji svoga neprijatelja izložen ideologiji neprijatelja.
Drugim riječima, marksizam lenjinizam ideologija
pumpa se u meke glave
najmanje tri generacije američkih studenata
bez osporavanja ili protuuravnoteženosti
temeljnim vrijednostima amerikanizma, američki domoljub.
Proces demoralizacije u Sjedinjenim Državama je u osnovi već završen.
Posljednjih 25 godina...
Zapravo je to preispunjeno, jer demoralizacija sada doseže i takva područja
gdje prije ni drug Andropov i svi njegovi stručnjaci
čak bi i sanjao o tako velikom uspjehu.
Većinu toga rade Amerikanci Amerikancima
zahvaljujući nedostatku moralnih standarda.
Kao što sam već spomenuo, izloženost istinitim informacijama više nije važna.
Osoba koja je bila demoralizirana nije u stanju procijeniti istinitu informaciju.
Činjenice mu ništa ne govore.
Čak i da ga obaspem informacijama, autentičnim dokazima,
sa dokumentima, sa slikama,
pa makar ga silom odveo u Sovjetski Savez
i pokazati mu koncentracijski logor,
on će odbiti vjerovati u to dok ne bude primao
udarac u njegovu debelu zadnjicu.
Kad mu se slupa vojnička čizma, onda će shvatiti, ali ne prije.
To je tragika situacije demoralizacije.
Dakle, sljedeća faza je destabilizacija.
Ovaj put, subverter ne mari za vaše ideje
i obrascima vaše konzumacije, jedete li nezdravu hranu
i postati debeo i mlohav, to više nije važno.
Ovaj put... i potrebno je samo od 2 do 5 godina da se nacija destabilizira,
bitno je bitno: gospodarstvo, vanjski odnosi, obrambeni sustavi.
I možete vidjeti sasvim jasno, da u nekim područjima,
tako osjetljiva područja kao što su obrana i gospodarstvo,
utjecaj marksističkih lenjinističkih ideja
u Sjedinjenim Državama je apsolutno fantastično.
Nikad nisam mogao vjerovati, prije 14 godina,
kad sam sletio u ovaj dio svijeta, da će proces ići tako brzo.
Sljedeća faza je, naravno, kriza.
Može potrajati samo do 6 tjedana da se zemlja dovede na rub krize.
Sada ga možete vidjeti čak iu srednjoj Americi.
I nakon krize, nasilnom promjenom strukture vlasti i gospodarstva
imate takozvano razdoblje normalizacije. Može trajati beskonačno.
Ovo će se dogoditi u Sjedinjenim Državama,
ako dopustiš svim šmokljanima da državu dovedu u krizu,
obećati ljudima svakakve dobrote i raj na zemlji.
Da destabilizirate svoju ekonomiju,
eliminirati načelo slobodnog tržišnog natjecanja
i postaviti vladu Big Brothera u Washington DC,
koji će obećati puno stvari.
Nije važno jesu li obećanja ispunjena ili ne.
Vaši ljevičari u Sjedinjenim Državama, svi ti profesori,
i svi ovi prekrasni branitelji građanskih prava,
oni su instrumentalni u procesu subverzije.
Samo za destabilizaciju nacije.
Kada je njihov posao završen, više im nisu potrebni.
Previše znaju.
Neki od njih, kada se razočaraju,
kad vide da su marksisti-lenjinisti došli na vlast,
očito se uvrijede, misle da će doći na vlast.
To se nikada neće dogoditi, naravno.
Postrojit će ih uza zid i strijeljati.
Potkraj 1922. Komunistička internacionala, Kominterna,
počeli razmatrati kako će uspjeti preuzeti Europu
na najučinkovitiji način.
Na Lenjinovu inicijativu organiziran je sastanak
na Institutu Marx Engels u Moskvi.
Cilj sastanka bio je započeti Marxovu kulturnu revoluciju.
Među prisutnima na sastanku bio je i Gyorgy Lukacs,
židovski mađarski aristokrat i sin bankara.
U ljeto 1924. Lukacs seli u Njemačku.
Ovdje je održao prvi sastanak
skupine komunistički orijentiranih intelektualaca.
Ovo okupljanje trebalo je dovesti do osnivanja Frankfurtske škole.
Institut je službeno osnovan i financiran
židovskog milijunaša Felixa Weila.
Taj se institut zvao Institut za društvena istraživanja.
Kasnije će biti poznata kao Frankfurtska škola.
Ovi novi marksisti pod vodstvom Maxa Horkheimera
vjerovao da su Europljani previše vezani za tradiciju,
rase, nacije, obitelji i vjere, da bi mogli prihvatiti komunizam.
Antonio Gramsci, dok je bio u zatvoru, opisao je taj marksizam i komunizam
mogla procvjetati tek nakon dugog marša kroz kulturne institucije.
Tek tada, nakon što su pokvarili sve zapadne vrijednosti
i onemogućio nam život,
mogli nametnuti diktaturu proletarijata.
To je bilo i ono što su fabijanski socijalisti učinili da oslabe zemlje
i polako provodi internacionalni komunizam.
Mantra bi sada bila promijeniti i uništiti zapadnu kulturu
prije nego što bi komunizam bio prihvaćen.
Gyorgy Lukacs je vjerovao da će se nova komunistička kultura pojaviti
postojeća europska kultura morala je biti uništena.
Ne postoji drugi način da se uspostavi kontrola nad društvom s jakim moralnim vrijednostima
nego oslabiti te vrijednosti.
Rekao je: “Vidio sam revolucionarno uništenje društva
kao jedno i jedino rješenje kulturnih proturječja epohe...
Takvo svjetsko prevrtanje vrijednosti ne može se dogoditi
bez poništavanja starih vrijednosti
i stvaranje novih od strane revolucionara."
Willi Munzenberg je rekao:
“Moramo organizirati intelektualce i iskoristiti ih
DA SE ZAPADNA CIVILIZACIJA SMRDI.
Tek tada, nakon što imaju
KVARIO SVE NJEGOVE VRIJEDNOSTI I UČINIO ŽIVOT NEMOGUĆIM,
možemo li nametnuti diktaturu proletarijata."
Iz ovoga je nastao kulturni marksizam, subverzivna ideologija,
što je značilo da spol, seksualna orijentacija, obitelj, rasa,
kultura ili religija, svaki pojedini aspekt identiteta bijele osobe
trebalo ispitati. Svaka norma ili standard u društvu
osporavan i idealno izmijenjen i srušen,
kako bi se koristilo navodno potlačenim skupinama
umjesto Europljana.
Time bi se navodno stvorilo društvo u kojem bi Židovi
ne bi se promatralo kao izvanjska posebna klasa,
gdje su se mogli osjećati sigurnije da se popnu na najviše položaje u društvu
ne nailazeći na veće protivljenje Europljana.
Cijela svrha kulturnog marksizma
bio je delegitimizirati i protjerati europske etničke interese
i zamijeniti ih manjinama.
Kad sam počeo pisati o židovskim intelektualnim pokretima,
Shvatio sam da ne mogu samo ići okolo i brojati Židove.
Ono što sam morao pokazati jest da ste imali kohezivnu jezgru Židova
koje su se međusobno osnaživale,
da su oni bili okosnica ovog pokreta.
I morao sam pokazati da su se ti ljudi identificirali kao Židovi,
i morao sam pokazati da gledaju na ono što rade
kao promicanje specifičnih židovskih ciljeva.
Na primjer, jedna od najčešćih stvari bila je
bili su zabrinuti zbog antisemitizma.
Dosta sam napisao u svojoj knjizi "Kultura kritike"
bio je pokazati da Židovi,
koji su bili središte židovskih intelektualnih pokreta,
bili su vrlo zabrinuti zbog pitanja poput antisemitizma,
da su pokušavali razviti teorije
u kojoj je antisemitizam bio patologija,
u kojoj antisemitizam nije imao intelektualnu osnovu,
u kojem je upravo moralno bilo izvan blijeda.
Važno je bilo pokazati da je židovska identifikacija važna
u promicanju specifične židovske stvari.
To ne znači da je to bio cilj koji imaju svi Židovi.
Zapravo, ne kažemo da su svi Židovi nešto.
Na primjer, psihoanaliza ima specifične ciljeve.
Bili su zabrinuti zbog antisemitizma,
ali to ne znači da većina Židova
čak vjerovao u psihoanalizu ili bilo što drugo.
Govorimo o kohezivnoj grupi ljudi.
Vrlo je lako pokazati da su intelektualci Frankfurtske škole
Max Horkheimer, Adorno i ovi drugi istaknuti ljudi Frankfurtske škole
imao snažan židovski identitet.
Franz Boas, poznati antropolog, vrlo snažnog židovskog identiteta.
Vrlo duboka zabrinutost specifičnim židovskim pitanjima poput antisemitizma
i da su vidjeli njihove posebne intelektualne napore
kao promicanje specifičnih židovskih ciljeva.
Nema ništa loše u napredovanju vlastitih ciljeva, to je ono što svi radimo.
Jedino što su ti ciljevi
često u sukobu s onima drugih ljudi, i tako, u biti,
(?) na primjer, Frankfurtska škola razvila je ideologiju
u kojoj bilo kakva grupna identifikacija
koju je imao nežidov smatralo se patologijom,
tako da ako se netko poput mene identificira kao bijela osoba
i mislio sam da me zanima kao bijelac,
pa, na to se gledalo kao na psihijatrijski poremećaj.
Nikada se nije spominjalo Židova s ​​vrlo jakim
osjećaj židovskog identiteta i židovskih interesa,
da s njima nešto nije u redu.
Bila je to ideologija koja je uokvirila,
(?) to stvarno uokvireno ??? ponašanja nežidova kao patološka.
Čak i obiteljski život koji nisu Židovi s jakim obiteljskim vezama i tako dalje,
nešto nije u redu s njima.
Njihove su obitelji bile autoritarne i radili su sve psihoanalitičke stvari
pokušati dokazati takve stvari, ali to je bilo samo, znaš,
izmišljena znanost i bez ikakve znanstvene osnove.
Nakon Marxa, postojala je grupa marksista koji su mudro odlučili G. Edward Griffin, Autor
da biste mogli dovesti ovo kolektivističko društvo u naciju Stvorenje s otoka Jekyll
i kroz kulturu, uvođenjem određenih vrijednosti i pojmova
to bi razbilo obitelj.
Na primjer, ako biste mogli nekako razbiti obiteljsku jedinicu
tako da više nije bio samoodrživ i više nije cijenjen u društvu,
tada bi ostali pojedinačni članovi
koji su se prije mogli obratiti obitelji za podršku u trenucima potrebe,
sad bi ih se oslobodilo, razbijanje obitelji
bili bi bez mjesta gdje bi otišli u vrijeme potrebe,
pa se sada moraju obratiti vladi.
Iako bi kulturni marksizam bio takva vrsta aktivnosti
u svakom društvu koje razbija kulturu na takav način, žene "potlačene" žene "oslobođene"
tako da se ljudi instinktivno okreću vladi kao alternativi
za podršku koju bi inače imali.
To se postiže kroz umjetnost i kroz glazbu,
to je kroz književnost, to je kroz filmove i takve stvari.
Usađivanje određenih ideja i koncepata,
što ih čini vrlo zrelima za filozofiju kolektivizma
i čini ih vrlo zrelima za okretanje vladi
kao veliki tata, veliki rješavač svih problema.
Kolektivizam podrazumijeva da ako je nešto dovoljno važno
onda bi država trebala uskočiti
i pobrinite se da se svi prilagode, htjeli oni to ili ne.
Cijeli smisao socijalističkog društva
je učiniti četiri stvari o kojima Marx govori.
1 - Uništavanje obitelji; 2 - uništavanje imovine; CILJEVI MARKSIZMA
3 - uništavanje vjere; i 4 - uništavanje nacije.
I ono s čim završite je gulag
gdje cijela zemlja postaje Sovjetski Savez.
Gotovo svaki film koji Hollywood danas izbaci
mora prikazivati ​​likove s najmanje jednim od sljedećih atributa:
1 - protagonist i/ili antagonist su razvedeni. ZAHTJEVI ZA FILM
2 - žena je prikazana kao dominantna, kontrolirajuća, nasilna i/ili nasilna nad muškarcima.
3 - muškarac je prikazan kao povučen, ženstven, pretjerano osjetljiv i/ili varalica.
4 - negdje u obitelji barem jedan od njezinih neposrednih članova
mora biti lezbijka, homoseksualac, biseksualac ili ženski liber.
Često se atributi miješaju u različitim omjerima
pa čak i pomiješan s prizvukom shizofrenije
dok muškarci i žene mijenjaju uloge.
Jedna od velikih tema u filmovima posljednjih godina bila je to
bijelci imaju gotovo tendenciju nestajanja s položaja heroja,
biti na neki način, znate, idealiziran ili nešto slično.
(?) Ovdje imate ljude poput Morgana Freemana, glumačka ekipa je vrlo odgovorna,
moralna, božanska figura i tako dalje,
ili imate akcijske figure kao što su Will Smith i Wesley Snipes i tako dalje,
pa imaš užasno puno pomaka bijelih kao
medijske slike u posljednjih nekoliko desetljeća.
I dok su bijelci često kriminalci,
često imate plavokose plavooke ljude koji igraju kriminalne uloge,
glumiti ljude koji su nepošteni ili slabi ili podređeni.
A crni likovi su vrlo jaki, vrlo mudri,
često vidite, naravno, crne računalne tehničare, crne znanstvenike,
crni učitelji i profesori koji su jako mudri i razumiju sve.
Bijelci su prikazani kao glupi, često kao neodgovorni,
često kao da im je potreban savjet crnaca ili drugih manjina.
To je zapravo vizualno pomicanje bijelog
od centra pozornice do periferije
i mislim da ovo priprema bijelce
za njihovo premještanje u kulturi kao cjelini.
Goran Rosenberg, švedski židovski pisac i novinar, objašnjava vožnju
iza poriva za uništenjem bijelih zemalja pomoću kulturnog marksizma:
“Povijesno gledano, Židovi su uvijek napredovali u nacijama i carstvima
s multikulturalnim, pluralističkim i tolerantnim sredinama,
dok su loše prolazili u jakim, etničkim ili nacionalističkim društvima.
Europski Židovi oduvijek su bili amblematski stranac ili 'drugi'.
Stoga, po definiciji,
društvo u kojem je stranac dobrodošao dobro je za Židove.
Budućnost europskog židovstva ovisi o našoj sposobnosti
oblikovati multikulturalno, pluralističko i raznoliko društvo."
Web stranica smashculturalmarxism.com
izuzetno dobro objašnjava fenomen kulturnog marksizma.
Kulturni marksizam ili kulturni boljševizam, generička kultura,
nastoji uništiti sve dobro u društvu, ono što ga drži zajedno,
što mu pomaže da napreduje, što potiče inteligenciju i ljepotu.
Nastoji društvo degenerirati i dovesti ga u niži oblik
gdje su ljudi manje inteligentni, a više životinjski.
Temelji se na marksističkoj laži
da je sve dobro u društvu oblik ugnjetavanja.
Svaki put kad netko promovira kulturni marksizam,
koriste istu rečenicu tvrdeći da se radi o oslobađanju ljudi od ugnjetavanja.
Promiču se sve ove zajedničke kulturne marksističke teme
istom laži kojom se čine u ime slobode:
liberalizam, seksualna perverzija, degenerirana umjetnost, degenerirana glazba,
masovna imigracija, antiinteligencija i promicanje ponašanja ljudi kao životinja,
iskvarene verzije feminizma, multikulturalizma,
ugnjetavanje ljudi europskog podrijetla i uništavanje nacionalizma,
i uništavanje nežidovske religije.
Kulturalni marksizam je uglavnom sinteza Marxa i Freuda.
To je marksizam primijenjen u kulturnoj sferi
i analiza u kontroli medija, umjetnosti, kazališta, filma
i druge kulturne institucije u društvu,
često s naglaskom na klasu, spol i rasu.
Kao oblik političke analize,
kulturni marksizam ojačao je 1920-ih
i bio je model kojim se služila skupina intelektualaca u Njemačkoj
poznata kao Frankfurtska škola,
a kasnije i od druge skupine intelektualaca
u Centru za suvremene kulturne studije u Birminghamu, Engleska.
Polja kulturalnih studija i kritičke teorije
ukorijenjeni su i pod utjecajem rada kulturnog marksizma.
Kulturalni marksizam je formuliran kao način potkopavanja europskih naroda
i civilizacija korištenjem metoda koje nisu izravna politička akcija.
Theodor Adorno također je bio izvorni član Frankfurtske škole.
Uz pomoć Američkog židovskog odbora,
napisao je knjigu pod naslovom "Autoritarna osobnost".
Svrha knjige bila je ozvučiti svaku pripadnost grupi
kao da je to znak duševne poremećenosti.
Domoljublje, vjera, obitelj i rasna odanost
bili su znakovi opasne i defektne autoritarne osobnosti.
Kritička teorija škole to je propovijedala
autoritarna osobnost bila je proizvod patrijarhalne obitelji.
To je bio jedan od osnovnih principa kulturnog marksizma,
potreba za razbijanjem obiteljske zajednice.
(? ) Frankfurtska škola je temeljila... razvila ideologiju
da si morao na neki način odbaciti svoju obitelj.
Ako odbijete svoju obitelj, veća je vjerojatnost da ćete prihvatiti
ili bi bila manja vjerojatnost da ste protiv Židova.
I tako, znate, to je bila izvanredna stvar, jer
nikada nisu pretpostavljali da bi židovska djeca trebala odbaciti svoje roditelje.
Oni će promicati judaizam sljedećoj generaciji.
Morate imati djecu koja se identificiraju sa svojim roditeljima,
ali autoritarna osobnost koja se identificira s vašim roditeljima,
koji su posebno bili kršćani, bio je oličenje patologije.
Ovo je trebalo iskorijeniti.
(?) Jeste li vidjeli što je autoritarna osobnost?
Držanje pojedinaca radikalnog individualizma kao kulturnog ideala.
Sada, naravno, individualizam ima duge korijene u europskom društvu,
ali ono o čemu govoriš, s radikalnim individualizmom,
odustaje od svih vaših vjernosti.
Jednostavno postaješ izolirana osoba.
Ovo nije recept koji su Židovi ikada usvojili.
Mislim, ako postoji nešto što je karakteristično za Judaizam,
to je snažan osjećaj identifikacije s grupom.
Dakle, u biti, ovo je recept za ponašanje pogana,
to bi ih u biti učinilo manje vjerojatnim
biti privržen drugim grupama, jer što...
za stajalište Židova, što je najstrašnije,
je skupina nežidova ujedinjenih ideologijom,
gdje imaju jak osjećaj pripadnosti grupi,
(?) a na koje se Židove gleda negativno.
Mislim, paradigma, a to bi bio, naravno, nacionalsocijalizam,
u Njemačkoj, od 1933. i 1945. godine.
U osnovi, ono što je bio nacizam,
imao je jak osjećaj da je pripadnik nacije,
imati snažan osjećaj da ste dio unutar grupe,
a ti drugi ljudi nisu, znaš, ti nisi na njihovoj stranici,
Židovi pogotovo. I tako, jedan način da se toga riješimo, u osnovi,
je zagovaranje individualizma za sve. Oslobodite se svoje odanosti,
nema nikakve odanosti vjeri, zemlji, rasi, čak ni obitelji.
I opet, jedna od stvari koje stalno ističem je da je ovo
potpuno licemjerno, jer biti jak identificiran Židov
znači da ste jako povezani s grupom,
da imate jak osjećaj pripadnosti grupi,
da o vanjskim grupama razmišljate kao o potencijalnim
prijeteći kao neprijatelji, i tako dalje.
(?) ???Psihološki proces članstva u grupi ima tendenciju da nas učini
negativno gledati na ljude u drugim skupinama
a to se odnosi na Židove kao i na bilo koga drugog,
tako, jaki identificirani Židovi obično imaju
izrazito pozitivna mišljenja o svojoj grupi,
izrazito negativna gledišta autsajdera.
Znate, to je dio kulture kritike
ovih židovskih intelektualaca, imaju vrlo negativna stajališta
o kulturi i narodima... izvan njih.
Adorno je u knjizi definirao roditeljstvo, ponos na svoju obitelj, kršćanstvo,
privrženost tradicionalnim rodnim ulogama i stavovima prema spolu
i ljubav prema vlastitoj zemlji kao patološke pojave.
Kulturalni marksisti htjeli su stvoriti sukob između
ugnjetavana manjina i ugnjetavačka većina,
između onih koji su imali navodne privilegije i onih bez njih.
Radnička klasa je zamijenjena manjinama.
Sva odanost obitelji, naciji i kulturi
smatralo se glavnom preprekom i izvorom antisemitizma.
Kako bi se oslobodili svakog otpora židovskom interesu,
moralo bi se zgnječiti i uništiti unutar svake bijele osobe.
Nacionalizam, rasni realizam, heteroseksualnost, suverenitet,
homogenost, tradicionalizam, lojalnost i nuklearna obitelj
su se smatrale velikim preprekama
komunističkom preuzimanju zapadne civilizacije.
Stoga su kulturni marksisti smislili načine
postupnog razbijanja naše kulture iznutra.
Marksističku ideju jednakosti zapravo nije moguće ostvariti u stvarnosti.
Radi se samo o obaranju onih koji se ističu,
uspješne, one koji marljivo rade na istoj razini
kao oni koji ništa ne rade, propadaju i lijeni su.
Ovako činite sve "jednakima".
Kako bi potkopali zapadnu civilizaciju, židovski ekstremisti
pozivao na najnegativniju i najrazorniju moguću kritiku
svake sfere života pogana.
Očekivali su da će se njihova antibijelačka politika kasnije proširiti poput virusa.
Kulturni marksizam nam je dao politiku protiv bijelaca kao što je
rasistički prekršaji i zakoni o govoru mržnje, rodna konfuzija,
kultura povezivanja, moralna i rodno rasna relativizacija,
homoseksualizacija djece, masovna imigracija,
rasne napetosti, prisilni multikulturalizam,
sustavno promoviranje seksualne devijantnosti u društvu,
nepouzdan pravni sustav s pristranošću prema žrtvama zločina,
raspad nuklearne obitelji i nizak natalitet.
Značajni filozofi Frankfurtske škole bili su Herbert Marcuse,
Theodor Adorno, Max Horkheimer, Walter Benjamin, Erich Fromm, Friedrich Pollock,
Leo Lowenthal, Jurgen Habermas, Alfred Schmidt, Axel Honneth,
Siegfried Kracauer, Gyorgy Lukacs.
Svi ti intelektualci u Frankfurtskoj školi bili su Židovi.
Intelektualci su bili prvi na meti u svim komunističkim državama.
Slobodoumnost je opasna za sustav.
Socijalna pravda i feminizam, da spomenemo samo neke,
svi su pokreti protiv bijelaca, protiv slobode govora
inspiriran i rođen iz kritičke teorije,
i tako doći pod kišobran kulturnog marksizma.
Popularna manifestacija kulturnog marksizma također je politička korektnost,
koju veliki engleski pisac, Theodore Dalrymple, rječito definira ovako:
“U svom proučavanju komunističkih društava došao sam do zaključka
da svrha komunističke propagande nije bila uvjeriti ili uvjeriti,
ne informirati, nego poniziti; i stoga,
što je manje odgovaralo stvarnosti to bolje.
Kad su ljudi prisiljeni šutjeti
kada im se govore najočiglednije laži, ili još gore,
kada su sami prisiljeni ponavljati laži,
gube jednom zauvijek osjećaj poštenja.
Pristati na očite laži znači... na neki mali način i sam postati zao.
Nečiji položaj da se odupre bilo čemu je tako narušen, pa čak i uništen.
Društvo uškopljenih lažljivaca lako je kontrolirati.
Mislim da ako ispitate političku korektnost,
ima isti učinak i namijenjen mu je."
Feminizam je bio dio evolucijske strategije židovske grupe
koja je proizašla iz think tanka poznatog kao Frankfurtska škola.
Cilj mu je bio izazvati ogorčenje, podjele i oslabiti odnose
između muškaraca i žena u nežidovskom društvu.
Uništiti institut braka i nužnost obitelji,
žene bi bile pretvorene u radne jedinice.
Feminizam je ideja da su žene slobodne kada služe svojim poslodavcima,
već robinje kad pomažu svojim muževima.
Kroz promicanje pobačaja i radikalnog feminizma,
spolovi bi se okrenuli jedni protiv drugih i, posljedično,
snižavaju svoju demografiju sprječavanjem rađanja.
Feministička propaganda isprala bi mozak bjelkinjama
da brak za njih predstavlja ropstvo i da
sloboda za žene ne može se osvojiti bez ukidanja braka
i tradicionalnih odnosa.
Židovski intelektualci, židovski aktivisti bili su vrlo uključeni u
u feminizmu, na primjer.
Postojala je tendencija da se bijeli muškarac vidi kao netko,
nešto što se mora na neki način degradirati u društvu,
nego zato što nema sumnje (?) da je 1950. god
da bijeli mužjaci vode šou u Americi.
Feminizam, znate, žene su rado ostajale kod kuće i imale djecu.
Sada se žene potiču na odlazak i stvaranje karijere
a imaju vrlo malo djece.
Moje mišljenje je da bi bilo daleko bolje,
Mislim da bi puno više žena bilo sretnije biti supruge i majke,
nego što bi ušli u svijet rada,
gdje su morali biti konkurentni,
morati nekako, uglavnom, staviti obitelj u drugi plan.
Seksizam je bio epitet koji je izmišljen
feminističkom Židovkom Margaret Feldman koja promovira pobačaj.
Ovaj bi se epitet koristio za napad na svaku osobu koja podupire prirodni poredak
te međusobno komplementarne uloge spolova u društvu.
Feminizam nema apsolutno nikakve veze sa zaštitom žena.
To je kulturološki marksistički program za degradaciju i podjarmljivanje bijelih muškaraca,
i, naravno, također bijele žene.
Pa, jedna od stvari koje mi je rekao je to
on (?) u kući jednu noć i potpuno smo razgovarali
i on se počne smijati i reći,
Aarone, što misliš o čemu se radilo u oslobađanju žena?
(?) I rekao sam da u tom trenutku imam prilično konvencionalno razmišljanje o tome,
Rekao sam "Žene imaju pravo na rad, dobivajući jednaku plaću kao i muškarci,
baš kao što su osvojili pravo glasa."
A on se počeo smijati i rekao: "Ti si idiot."
A ja sam rekao "Zašto sam ja idiot?"
Rekao je: "Da vam kažem o čemu se radilo.
Mi, Rockefelleri, to smo financirali.
Financirali smo ženski lib, znaš?
A mi smo ti koji su dospjeli po svim novinama
i televizija, Zaklada Rockefeller."
Kaže: "Želiš li znati zašto? Bila su dva glavna razloga."
A jedan od razloga je bio: "Nismo mogli oporezovati pola stanovništva, prije liba za žene."
A drugi razlog je bio: "Sada djecu šaljemo u školu u ranoj dobi.
Djecu možemo indoktrinirati kako da misle.
(?) Razbija obitelj. Djeca počinju gledati na državu kao na obitelj,
kao škola, kao dužnosnici, kao njihova obitelj, a ne kao roditelji koji ih uče.
I tako su to dva glavna razloga za ženski lib.
Što sam do tog trenutka mislio da je plemenita stvar, znaš.
Kad sam vidio njihove namjere iza toga, odakle dolaze,
kada su ga stvorili, pomisao na to,
Vidio sam zlo iza onoga što sam smatrao plemenitim pothvatom.
Židovska radikalna feministkinja Robin Morgan izjavila je sljedeće:
"Osjećam da je 'muškomržnja' častan i održiv politički čin,
da potlačeni imaju pravo na klasnu mržnju
protiv klase koja ih tlači.
Ne možemo uništiti nejednakost između muškaraca i žena
dok ne uništimo brak."
Linda Gordon, židovska feministica i povjesničarka, objašnjava sljedeće:
"Nuklearna obitelj mora biti uništena...
Kakvo god bilo njegovo konačno značenje,
raspad obitelji sada je objektivno revolucionaran proces."
Kako bi to učinili, židovska feministica Andrea Dworkin izjavila je da su:
"... morat će uništiti strukturu kulture kakvu poznajemo,
svoju umjetnost, svoje crkve, svoje zakone;
svoje nuklearne obitelji temeljene na očevom pravu i nacionalnim državama."
Ona nastavlja: "Želim vidjeti čovjeka pretučenog do krvi
sa visokom petom gurnutom u usta, kao jabuka u ustima svinje."
Židovska feministica, Susan Sontag, kaže:
"Bijela rasa je rak ljudske povijesti."
Borba za homoseksualne brakove općenito uključuje
laganje o tome što ćemo učiniti s brakom, kad stignemo tamo, znaš,
jer smo lagali da se institucija braka neće promijeniti
a to je laž.
Institucija braka će se promijeniti i trebala bi se promijeniti,
a opet mislim da ne bi trebao postojati.
Hiperinflacija Njemačke privukla je međunarodnu zajednicu u Berlin
i bio je poznat kao moralna septička jama Europe
gdje se može imati bilo koja i svaka pokvarena seksualna aktivnost.
Kulturni marksistički Židovi uveli su
dekadencije i nemorala u njemačku kulturu, filmove, umjetnost i kazalište.
Zato su ljudi bili toliko voljni, to je Babilon 20-ih.
Stvari koje su se smatrale nemoralnima, amoralnima
postalo nebitno i sve je prošlo.
Prostitucija je legalizirana 1927.
Timovi majki i kćeri ponudili su svoje usluge
istom klijentu istovremeno.
U ovom gradu bordelu bilo je čak 17 različitih tipova prostitutki.
Bilo je klubova u kojima su lezbijke voljele bičevati školarce
i našli biste vojne časnike kako tamo sjede s djecom koja im sjede u krilu.
Dakle, puno toga je bila gluma,
ali bilo je dosta ljudi koji su se također upuštali u to.
Prve homoseksualne i transseksualne propagandne kazališne predstave
napravljeni su u Berlinu 1920-ih.
Prve preljubničke kazališne predstave napravili su židovski autori.
(?) primijetili da bi se pretvorili u nečuvene striptiz klubove.
Podrumi restorana
bile bi sobe za homoseksualce ili lezbijke (?) i seks klubovi.
Kada ste nezaposleni, također imate porast seksualnih radnica,
ali nisu to bili samo Berlinci.
Bili su to deseci, a možda i stotine tisuća mladih dječaka i djevojaka,
koji su dolazili u Berlin kako bi sudjelovali u ovoj seks trgovini tvrdom valutom. Mel Gordon - Autor - Voluptuous Panic: Erotski svijet Weimar Berlina
Bio je to grad ispunjen lezbijskim životom.
Postojala je ideja da kamo god ideš
nisi morao skrivati ​​što jesi.
Pedofilija se normalizirala,
maloljetne djevojke uspijevale unosno zaraditi
u Berlinu kao prostitutke.
Djevojčice su bile slobodno dostupne i mogle su se naručiti telefonom
i dostavljaju se klijentima kao jela za van.
Svaki intelektualac, većina ljevičara, cijela politička desnica,
koja je u osnovi došla iz Münchena, u početku nije igrala nikakvu ulogu.
Cijeli je grad bio u rukama ljevičarskih ideja.
Dr. Manfred Reifer, poznati vođa bukovinskih Židova, rekao je:
„Dok su se veliki dijelovi njemačke nacije borili
za očuvanje svoje rase, mi Židovi
ispunili su ulice Njemačke našim glasovima.
Opskrbili smo tisak člancima na temu Božića i Uskrsa
i upravljao svojim vjerskim uvjerenjima na način koji smo smatrali prikladnim.
Ismijavali smo najviše ideale njemačke nacije
i oskrnavio stvari koje smatra svetim."
Izdavačke kuće u židovskom vlasništvu poput Benjamina Harsa(?), Leona Hirscha
i Jacob Stalin(?) Company su distribuirali knjige
koji je otvoreno potkopavao zapadne tradicionalne vrijednosti.
Židovi su također gurali intenzivnu kampanju za besplatni pobačaj
kao dr. Max Haddon(?), dr. Lothar Wolf, Martha Ruben-Wolf,
Alphonse Goldschmidt napisao je brojne članke
poticanje abortusa i kontrole rađanja za Nijemce
još više smanjiti njihov natalitet.
Vodeći filmski i kazališni posao bili su Židovi, kao na pr
Josef von Sternberg, Bertolt Brecht, Erich Palmer i mnoštvo drugih Židova.
Istraživanje seksualnosti vodili su židovski seksolozi
Iwan Bloch i Magnus Hirschfeld.
Transrodna zajednica poticala je primitivne seksualne operacije,
jer se muškarci i žene više nisu osjećali ugodno u svojim prirodnim ulogama.
S prostitucijom, drogom, pedofilijom, homoseksualnošću, preljubom,
sadizam, mazohizam, dekadentna umjetnost pa čak i rasprostranjena bestijalnost,
Njemačka je bila nesigurno mjesto za tradicionalnu njemačku obitelj.
Konzervativni Nijemci s prijezirom su gledali na Berlin,
uništavajući ono što je ostalo od nacionalnog duha.
Kriminalne skupine živjele su od prostitucije, trgovine drogom,
ilegalno kockanje, pornografija, pljačke i provale.
Policija je bila premalo plaćena, korumpirana i osjećala se potpuno nemoćno,
zbog ustavnih ograničenja policijskih ovlasti.
Maurice Samuel bio je židovski i cionistički romanopisac rođen u Rumunjskoj,
prevoditelj i predavač.
Godine 1924. izričito je izjavio u svojoj knjizi "You Gentlies" da:
“Mi Židovi, mi smo uništitelji i zauvijek ćemo to i ostati.
Ništa što možete učiniti neće zadovoljiti naše potrebe i zahtjeve.
Zauvijek ćemo uništavati jer želimo vlastiti svijet."
Židov dr. Kurt Munzer napisao je u svom romanu "Der weg nach Zion", Put do Ziona:
"Mi smo pokvarili krv svih rasa Europe -
možda smo ih mi zarazili.
Danas je sve židovsko. Naše mišljenje je u svemu živom,
naš duh vlada svijetom. Mi smo gospodari,
jer sve što danas ima moć dijete je našeg duha.
Netko nas može mrziti, može nas otjerati.
Naši neprijatelji mogu trijumfirati nad našom fizičkom slabošću.
Ali više nas se ne da riješiti.
Proždirali smo narode, pobijedili rase,
oskvrni ih, slomi njihovu snagu,
učinio sve pokvarenim, lijenim i pokvarenim našom ustajalom kulturom.
Naš duh se više ne može istrijebiti."
Rabin Harry Waton je rekao:
"Komunistička duša je duša judaizma...
Kada pogledamo dublje u prirodu komunizma,
vidimo da to nije ništa drugo nego judaizam.
Budući da su Židovi najviši i najkulturniji ljudi na zemlji,
Židovi imaju pravo sebi podrediti ostatak čovječanstva
i da budemo gospodari cijele zemlje...
Židovi će postati gospodari cijele zemlje
i podredit će sebi sve narode...
Judaizam je komunizam, internacionalizam, univerzalno bratstvo ljudi,
emancipacija radničke klase i ljudskog društva.
S tim duhovnim oružjem Židovi
osvojit će svijet i ljudsku rasu...
Arijevci će biti uništeni i marksizam će trijumfirati."
Iskreni weimarski židovski pjesnik, Stefan Zweig
sada se bojao reakcije protiv Židova govoreći:
“Odvratno je kako Židovi sve uzimaju na juriš.
Ne bi li naša odgovornost bila predvidjeti opravdano
antisemitsko ogorčenje i dozvati naše ljude k razumu."